EPISODE SYV
Det er en dreng! Han er jo såret!
Det er en af tyvene! Hent fruen med det samme!
Mrs Mailey, kom straks ned!
Susan, hun har sagt, hun ikke vil forstyrres. Hvad er der i vejen?
De har fanget en indbrudstyv. Han er i serveringsrummet, helt blodig.
Bliv dér, Miss Rose! Det var ham, jeg skød i går. Han er såret og desperat.
Det er ikke noget for kvinder. Men hvordan er han kommet?
Jeg sagde, han ikke kunne komme langt. Jeg ramte med første skud.
Den stakkel. Er han hårdt såret? Han bløder en del, Miss.
De må bære staklen op. Susan, gør en seng parat.
Men... Skynd dig, Susan!
Han lider, hvem han end er!
Jeg må fortælle min tante, hvad der er sket. Brittles?
Når du har hjulpet Mr. Giles, så rid hen efter dr. Losberne.
Og sig det også til betjenten.
Betjenten. Ja, Miss. Giles.
Vær forsigtig, for min skyld.
Hun har et blødt hjerte. Gud velsigne hende.
Op med ham, men forsigtigt. Han er farlig.
Her er han. Men pas på. Han har ikke barberet sig længe.
Jeg vil bare sikre mig, at han ikke er farlig.
Her er Deres skurk.
Den her dreng kan vil ikke være indbrudstyv?
Ondskaben har mange ansigter. I så ung en alder?
Den rammer, ligesom døden, ikke kun de ældre.
De unge og svage rammes tit.
Doktor, De kan vel ikke mene, at drengen er bevidst medskyldig?
Se, hvor svag han er! Sulten eller mishandlingen har drevet ham.
Rose, det angår ikke os. At smide et sygt barn i fængsel!
Vi har ingen grund til at vise nåde.
Skønt han havde feber i går, ville drengen fortælle hele historien.
Så det gjorde han? Vi burde ikke forstyrre ham mere.
Kom, jeg fortæller det, jeg hørte. Så kan De selv dømme.
Hvis De, som jeg, havde set ind i hans øjne og havde set smerten,
og havde hørt hans stemme, havde De ikke tvivlet på historien.
Det gør jeg ikke. Jeg er taknemmelig.
Den stakkels dreng!
Det er synd, De har tilkaldt betjenten.
Giles og Brittles har sikkert fortalt alle og enhver at de har fanget en vild.
Hvad kan vi gøre for barnet?
Mrs. Maylie, hvis De tillader mig at hundse med Deres butler,
skal jeg klare vanskelighederne.
Så overlader jeg hele sagen til Dem. Tak, frue.
Giles! Så det var dig, der skamskød vores fange?
Jeg har haft den ære. Ære? Du kunne komme i klemme.
De mener vel ikke, at han dør? Jeg ville aldrig slå en dreng ihjel.
Jeg ønsker af hele mit hjerte, at han bliver rask igen.
Kan du som god protestant sværge for dommeren,
på at den dreng er den samme, som du så i går?
Svar! Frem med det!
Det drejer sig om identiteten.
Der begås indbrud. Der bliver opstandelse.
I tror, at I ser et glimt af en dreng gennem mørket.
Rædslen. Krudtrøgen.
Aftenen efter kommer der en såret dreng til samme hus.
Og bare fordi hans arm er forbundet, øver I vold mod ham
med fare for hans liv og sværger på, at han er en tyv.
Er I sikre på, at det er ham?
For ellers kan I komme i vanskeligheder.
Det var i en god mening, sir. Hvis jeg ikke havde troet, det var den samme,
ville jeg ikke have gjort ham noget. Jeg er ikke noget ondt menneske, sir.
Tror du det stadig?
Tror hvad, sir? At det var den samme dreng.
Jeg ved ikke, om det var den samme dreng.
Jeg kan ikke sværge på det.
Ville så Brittles kunne sværge på det?
Dumme Brittles kan jeg tale med. Han siger det,jeg siger, sir.
Han vil ikke skaffe mig ballade. Så er det bedst, du ordner det straks.
Ja, sir.
De er ikke under anklage for noget, Giles. De har bare gjort Deres pligt.
Jeg forsøgte, frue.
Jeg skal sørge for en belønning. Tak, frue. Meget venligt.
Det har ikke med drengen at gøre. Selvfølgelig ikke, sir.
Brittles, kom hid!
De var hård ved stakkels Giles. Loven er hårdere ved drengen.
Men han var tvunget til at stjæle. Alligevel...
Hvem ville tvinge en uskyldig dreng til at gøre sådan noget?
Her kommer jeg tilbage, iskold og gennemblødt
efter en nat udendørs, og du kan bare vrøvle løs om den dreng.
Her, Bill. Det tager rystelserne. Det er nordenvinden.
Hvad skulle jeg gøre? De kom tilbage med hunde.
Skal jeg dø for en dreng, der alligevel var ved at dø?
Er du sikker på, han var døende? Han var ved at forbløde.
Ellers havde jeg gjort ham kold. Hellere det, end at han sladrer.
Hvis han er død, har du bestjålet mig. Han var penge værd.
Hvad for penge? Det skal du ikke bryde dig om.
Det er den der mørke mand, du træffer?
Hvad vil han med Oliver? Jeg er bare bekymret for drengen.
Så bekymret, at du svor, du ville slå Bill ihjel, hvis han kom uden drengen.
Må ulvene flå din strube, din djævel!
Mig kan du ikke sætte fast som de andre.
Jeg ved tilstrækkeligt til at få dig hængt ved siden af mig. Prøv du bare!
Vi skal se, hvem der myrder hvem! Jeg vidste ikke, hvad jeg sagde.
Jeg var ikke mig selv. Du er altid dig selv, din køter!
Han har feber. Det er nordenvinden. Læg dig ned, Bill.
Han skal nok ligge et par uger. Vi henter det, han behøver.
Nu må vi være venner, Bill.
Mit liv hænger på dig og dit på mig.
Venner, kære Bill! Ha! Sikke en ven!
Dodger ser, om drengen er i live. Mig igen?
Hvem ellers? Han kan ikke være langt fra det sted, hvor Bill gik fra ham.
Hvad hvis de har taget ham? Så må du finde på noget, Dodger.
God morgon, master Oliver. Du ser ud til at have det bedre.
Du er snart stærk nok til at komme på landet sammen med os.
Jeg er meget taknemmelig, Miss. Det behøver du ikke være.
Din bedring gør min tante og mig meget glade.Tak, Susan.
Miss Rose... Ja?
Jeg kan ikke holde op med at tænke på, hvor utaknemmelig jeg er.
Mod Mr. Brownlow, der tog sig af mig. Og mod Mrs. Bedwin.
Hvad mon de må tænke? Jeg gik af sted med pengene...
Oliver, lige fra du slog øjnene op,
har du ikke gjort andet end at tigge om, at vi skal finde Mr. Brownlow.
Doktoren har lovet, at straks du kan, vil han køre dig hen til ham.
Har han det? Hvad skal jeg gøre, når jeg ser hans rare ansigt igen?
Han var rarere end nogen far kunne være.
Tak, Susan.
Kan du ikke huske noget som helst om dine forældre, Oliver?
Jeg ser min mor i drømme...
Men hun døde, da jeg blev født.
Jeg forstår. Ingen talte nogen sinde om min far.
Jeg ser også min mor i mine drømme. Jeg var lille, da hun døde.
Og ikke meget ældre, da min far døde. Ham, jeg troede var min far...
Vi er begge to forældreløse, Oliver.
Var Mrs Maylie faster eller moster? Ingen af delene, er jeg bange for.
Fattige naboer tog sig af mig. De var flinke.
Senere forandrede de sig.
Det var en svær tid. Jeg troede,jeg var skyld i det
og fortjente den ublide behandling.
Det var det samme for mig. Tak og lov, Mrs Maylie så min uro.
Hun adopterede mig senere.
Hun er meget rar.
Men har hun ingen børn selv?
Jo. En søn... Harry.
Jeg har ikke set ham i huset. Han er voksen nu, Oliver.
Han er optaget af sin karriere i parlamentet.
Jeg ville gerne træffe ham. Det gør du en dag.
Her er et billede af ham.
Han ser ud som Mrs Maylie. Harry ser ud som sig selv.
Jeg ville gerne have en bror, eller en søster, ligefrem.
Harry er ikke min rigtige bror.
Skønt han måske betyder mere for mig end en bror ville have gjort.
Kom, jeg læser for dig. Der er mange bøger at vælge mellem.
Er Robinson Crusoe der? Mr. Brownlow viste mig den.
Nu, da du har det bedre, tænker du ikke på andet end Mr. Brownlow.
Vi er hos Mr. Brownlow om en time. Kan vi ikke køre hurtigere?
Kun hvis vi vil havne i grøften. Er du ikke bange for Londons indre?
Ikke ret meget, sir. Ingen vil gøre dig noget.
Det sørger vi for. Kør!
Bevar mig! Unge Oliver har gjort sin lykke igen.
Det er den gade, sir. Den her. Dygtigt, min dreng. Hvilket hus?
Det der. Vinduerne stikker ud. Her, Hodges.
Sådan, min dreng. Om et lille minut ser du din ven igen.
Sir... sir, se!
Rolig, Oliver. Der er sikkert nogen.
Nu bor der ingen, sir. Hvad er der sket med Mr. Brownlow?
Han er rejst til Vestindien, sir. Vestindien!
Ja. Han rejste for, ja, seks uger siden. Meget pludselig.
Sammen med husholdersken og en anden mand.
Hvor længe skal de være væk? Ved ikke, sir. Måske for altid.
Tak... En fornøjelse, sir.
Kom, Oliver!
Så ja, min dreng.
I morgen tager vi væk fra byen. Så bliver det hele bedre.
Lige hjem, Hodges. Så hurtigt som muligt!
Hvem ville have troet det?
Bor flot i det hus. Sikke et held, hvad, Dodger?
Held, siger du. Jeg har vadet rundt i Putney i dagevis.
Det er sandt. Ingen er så god en sporhund som du, min dreng.
Du har fundet ham til os.
Nej, det har jeg ikke.
Efter en halv dag var huset lukket ned.
De er kørt sydpå indtil foråret. Familien, tjenestefolkene, alle.
Bortset fra en tjener og en hund.
Ja, ja. Hvor sydpå? Spurgte du ikke tjenestefolkene i husene rundt om?
Selvfølgelig. Ingen vidste det med sikkerhed. Nogen sagde Berkshire.
Berkshire.
Tag tilbage og find ud af mere.
Jeg kan ikke finde ud af mere. Tjenerne i Putney er tavse som østers.
Hvad hedder familien? Maylie.
Maylie? Maylie. Og det er det hele.
Stik så af. Tag dig noget at spise.
Skrub af, siger jeg.
Ikke uden jeg får mit. Så dum er jeg ikke.
Sæt Munken på det. Fine folk i Berkshire er hans afdeling.
Jeg har ikke dannelsen til det.
Hr. Kvik er lidt for kvik af og til, Mr. Monks.
Drengen har gjort det godt.
Han kunne have ret.
Har du hørt tale om den familie? Jeg kender navnet.
Men det kan ikke være dem. Dem skal det ikke være.
Være hvad? Ikke noget, der rager dig.
Men du får dem fundet?
Ja.
Berkshire er ikke verdens ende.
Heller ikke om vinteren.
Nej, nu blev der skak.
Det var bedre.
Jeg ser til Oliver igen om en måneds tid.
Han behøver ikke medicin længere. Bare kærlighed og omtanke.
Rose forkæler den dreng. Hun føler sig ensom uden Harry.
Det er et emne, hvor jeg ikke vil lade mig råde af Dem, doktor.
Kære Mrs. Maylie. Bare De ville! Når to unge mennesker er så..
Jeg ved, hvad De synes. Jeg holder meget af Rose.
Men et uægte barn kan aldrig gifte sig med en mand med offentlig karriere.
Det ved hun selv meget godt.
Godt. Nu er jeg skak.
Omverdenen ville aldrig tillade det.
Omverdenen havde villet se den dreng hængt. Med fryd.
De sang falsk, Brittles. Gjorde jeg det, Mr. Giles?
God morgen, unge herre. Hvor er du på vej hen?
Jeg skal møde Rose nede i byen.To gange om ugen besøger hun de syge.
Men hun vil ikke have mig med. Det er fornuftigt af hende.
Du har ikke ondt i armen? Nej, sir.
Udmærket. Men jeg vil alligevel se på den. Jeg venter på dig i huset.
Kommer din søn aldrig og hilser på?
Ikke før til foråret. Han er hos sin protector i Dorset.
De ved selvfølgelig begge, hvad der er bedst for ham.
Men hvis jeg var en ung mand som Harry...
Så ville De være lige så stædig, som De er nu, skulle jeg tro.
Her kommer børnene.
Oliver, kom her. Lad mig se på dig.
Rose, måske har du lyst til at spille for doktoren, inden tetid.
Men du ser nu træt ud.
Kun lidt.
Du er heldig, Oliver. Der bliver bare et lille ar.
Til foråret kan du spille cricket, skal du se.
Kom og sid ned. Turen har været forgæves, frue.
De har ikke brug for min hjælp mere.
Men jeg var i det mindste til nytte inde i byen.
Rose, min skat...?
Rose! Kære barn, hvad er der? Doktor?
Hun dirrer.
Jeg får det snart bedre. Er der nogen, der vil lukke vinduet?
Det gør jeg.
Det er allerede lukket, frue. Jeg har aldrig set dig sådan.
Hun er blevet forkølet.
Jeg skal nok bare hvile mig. Jeg går op på mit værelse.
Jeg hjælper Dem. Kom.
Giles, op på værelset straks. Ja, frue.
Kære barn. Hent min lægetaske, Oliver.
Drik det her, min kære. Prøv.
Godt.
Hvornår begyndte hovedpinen?
To dage? Og De har været i byen, hører jeg?
Sov nu. Ikke noget at være urolig for.
Mrs Maylie. Jeg er meget bekymret. Der florerer en uhyggelig feber i byen.
De kan ikke mene, at...
Jeg kan ikke lyve for Dem.
Min kære, stakkels pige. Hun har høj feber.
Og den tager til.
Hvordan har hun det, Mr. Giles?
Hun får det værre og værre, er jeg bange for.
Hvad kan vi gøre? Alt er blevet gjort.
Der må være mere.
Hvad er der? Hvad prøver De at sige?
Harry... Harry...
Hørte De det...?
Måske er der noget, vi kan gøre.
Hvordan har Miss Rose det, frue?
Hun har det meget dårligt. Hun skal vel ikke dø, frue?
Det råder Gud for. Jeg elsker hende, og kun Han ved hvor meget.
Sig til Mr. Giles,jeg straks skal have et brev af sted angående Miss Rose.
Lad mig tage det, frue. Lad mig. Jeg beder Dem.
Nu vel.
Undskyld, sir, er De godsejeren? Ja, jeg er ikke køkkenpigen, vel?
Sir, Mrs Maylie på Hawthornes vil have det her brev sendt, ekspress, sir.
Så det vil hun?
Og her er penge for besværet. Mrs Maylie må stole på mig.
Og det kan hun.
Min karl sadler hoppen og rider alt det, han kan.
Her, du ser ud til at trænge til lidt porter...
Nej, tak, sir. Jeg skal skynde mig tilbage.
Undskyld, sir... Af vejen, knægt.
Hvad i alverden...?
Er du virkelig, eller er du et spøgelse?
Jeg leder efter dig, og så dukker du op.
Kom her, knægt! For fanden!
Han hjemsøger mig som et spøgelse.
Sir, hvad har den dreng gjort Dem? Kender De ham?
Kender? Der går ikke en time, uden at jeg ser hans ansigt for mig.
Hvor er han fra? Hvor skal han hen? Omkring landsbyen til Mrs. Maylie.
Maylie. En enke med en adopteret datter? Svar mig! Ja eller nej!
Miss Rose, ja. Kender De dem også? Det er himlens eller helvedes værk.
Hvordan kunne ellers... noget...
Sir! Hvad er der galt?
Få fat i nogen i en fart! Inde i gården!